- Ahoj, co děláš?- Vybírám si košili.
Ta vypadá hezky.
- Líbí se ti?- Jo.
V tom případě ne.
Dobře.
Přemýšlel jsem,už máš plán na Díkůvzdání?
- Neuvažuju tak dopředu.- Je to tento čtvrtek.
Žertuješ?
Zrovna jsme absolvovali tudýňovou záležitost s kostýmy a dětmi.
- Halloween?- Jo.
To bylo před třemi týdny.
- Ne, nemám plán. Proč?- Tak jsem přemýšlel...
Jake bude s mámou a jejími rodiči.
Mohli bychom něco provést spolu.
Fajn, chceš jet do Vegas?
Myslel jsem něcotrochu tradičnějšího.
Do Reno?
- Je to rodinný svátek.- Já jsem tvá rodina.
Ale můžeš strávit perfektní čtvrteks „Mámou vražedkyní“
- Dostali bychom se do Bellagia?- Nech to na mně.
Ta je hezká.
Uděláme to takhle.
Pojedeme do Vegas,na večeři si dáme velký steak...
soukromý striptýz a kupu nikláků.
- K čemu nikláky?- Vysvětlím ti to v letadle.
Zní to zábavně.Dva svobodní chlapi si užívají ve Vegas...
- Půvab, kouzlo...- Kámo, nepřeháněj.
Ta košile je o moc lepší.
Nekaž mi to.
Tak, která je ta šťastná?
- Pamatuješ si Lisu?- Lisa? Ta, která tady bydlela?
Bydlela tady, odstěhovala se,bydlela tu, odstěhoval jsem se.
V jednu chvíli jsme tady nebydleli.Ano, ta Lisa.
Páni!Takže tě vezme zpátky?
Kdo říkal, že se rozešla ona?
Jo, doufám.
- Hodně štěstí.- Díky.
V té košili jsem úplně ztratil sebevědomí.
- Ahoj, Lees! Promiň, mám zpoždění.- Ahoj.
Kolikrát sis vyměnil košili,než jsi odešel z domu?
- Chtěl jsem pro tebe vypadat hezky.- Ty jsi ale kost.
Díky, ty taky.
- Rád tě vidím.- I já tě ráda vidím.
Co kdybychom zmizeli a vzali si pokoj?
- Nemůžu.- Proč ne?
Budu se vdávat.
Jo. Ha, ha.Já taky.
- Nežertuju.- To nemůžeš, miluješ mě.
To přece nejde.
Jsem unavená z toho tance smrti s tebou.Schůzky, rozhody, usmíření.
To není tanec smrti.To je koloběh života.
Možné tvého života, ne mého.Víc už ne.
- Směřuju dál.- K čemu?
Chci se usadit, mít rodinu...
a hlavně nemít pořád zlomené srdcemužem, který odmítá dospět.
To mám být já?
Ano ty.Ty velký hlupák.
Ale sex se mnou být úžasný, že?
Ano byl.Ale ve vztahu je třeba víc...
- Je úžasný i s tvým snoubencem?- Do toho ti nic není.
Není, že?
Bože, proč jsem ti volala?
Řeknu ti proč.
Protože ti srdce říká,že se chystáš udělat chybu...
a chceš, abych ti ji vymluvil.
Ne. Doufala jsem,že ty a já to můžeme uzavřít.
Pak se vracím k mému návrhuzmizet a vzít si pokoj.
Pořád starý Charlie.
A kdybych nebyl?Vzala by sis toho klauna?
Bo není klaun.
- Bo?- Bo.
Promiň, Bo-Bo je klaun.
Ty se nikdy nezměníš.
Vidíš se? Dospělý muž,který pořád nosí kraťasy.
Nosím i kalhoty,jen jsem se dnes soustředil na košili.
A pro tvou informaci,prošel jsem změnami...
které si vůbec nedovedeš představit.
- Jako třeba?- No, mám dítě.
Bože, jakou nebohou holkujsi zbouchnul?
Ne, je to můj synovec.On a můj bratr teď se mnou žijí.
- Jsem jako, Mr. Rodinný chlap.- Jo, jasně, "Rodinný chlap
Jak se vede tvé matce?
Co má moje matka společného s rodinou?
No tak, oba víme...
že nikdy nebudeš mít fungujícívztah se ženou, natož se mnou...
pokud si nevyřešíš problémy s matkou.
Tedy...
k té poznámce bych řekl...
když jsi to už vzpomněla...
- že ty problémy jsou vyřešeny.- Vážně? Jak se to podařilo?
To víš, komunikace, sebereflexe...
osobní růst a jiné kraviny.
Důležité je,že si teď mnohem více vážím těch...
jak jim to říkáš…"tradičních hodnot".
"Tradiční hodnoty?"
To říká chlap, který sliboval mé sestře auto,aby s námi šla do postele?
Byl to vtip a já byl opilý.
Ale i tak to dokazuje touhu po rodině.
- To nikam nevede.- Liso, počkej. Nezlob se.
Nechci, aby v mém životěpo tobě zůstala díra.
Chci, abychom byli přátelé.
- To bych chtěla taky.- Dobře.
- Kdy že se to vdáváš?- Přesné datum ještě neznáme.
Domluvíme se, až se Bovrátí v pondělí z New Yorku.
- Takže jsi sama na Díkůvzdání?- Jo, proč?
Měním plány.
"Šťastné Díkůvzdání"
Co je na tom k nepochopení?
Budeme mít velkou rodinnou večeři tady.
A čí velkou rodinu se chystáš pozvat?
Vždyť víš, ty, já, matka, krocan.Jako za starých dobrých časů.
Za jakých starých dobrých časů?
To se tak říká,nezatěžuj se tím.
- A mohla by přijít Lisa.- Co se děje?
Musím Lise předvést,že jsem rodinný typ.
Ale ty nejsi.
O to nejde.
Pouští mě k voděa chce si vzít nějakého impotenta...
protože ji miluje a chce se usadit.
Je to jasné, jsi Satan.
To je vážná věc.Můžu ji navždy ztratit.
Nač ta starost?
Miluju ji.
Je jediná, o které jsem si myslel,že bych s ní eventuálně zůstal.
"Eventuálně s ní zůstal."
Jsem dojatý.
Co chceš?Nechat ji sedět na lavičce náhradníků…
dokud ti neochabne tvá.... zbraň?
Nevím, jak jsme se dostali ke sportu...
ale jde o to, že mi na Lise záležía musí věřit, že se dokážu změnit.
Ale ty se nedokážeš změnit.
To nevíme určitě.Možná jo.
Kdoví co se stane, když se budu snažit.
Myslíš to vážně?
Mám desetikilového krocana,který se mi topí v klíně.
- Co si myslíš?- Fajn, jak můžu pomoct?
Nemůžeme mítrodinné Díkůvzdání bez dítěte.
Takže musíš Jakea vytáhnout od manželky.
Taková maličkost?
Takže půjdu k Judith a řeknu:
"Zapomeň na to,že jsme se na něčem dohodli.
"Zapomeň na to, že tví rodičecestují až ze Sacramenta...
"aby mohli být s vnukem.Charlie potřebuje našeho syna...
"jako propagandu k udrženínestálého vztahu se ženou...
"se kterou by mohl eventuálně zůstat."
- Víš co, řeknu jí to sám.- Jo.
V žádném případě!Zbláznil ses? Co je to s tebou?
Možná jsem se nevyjádřil přesně.
Vyjádřil ses přesně.Ale Jakea si na Díkůvzdání nevezmeš.
Nejde jen o Jakea.Přijdeš i ty se svými rodiči.
Jde o celou rodinu,jako za starých dobrých časů.
Jakých starých dobrých časů?
Proč mě všichni chytají za slovo?
O čem je Díkůvzdání,když ne o rodině?
Nebude lepší, když Jake strávíDíkůvzdání s celou rodinou?
Vždyť o tom Díkůvzdání je.O rodině a tak podobně.
- Já nevím.- A nemusíš hnout ani prstem.
Mám někoho, kdo bude vařit,servírovat i uklízet.
- Vážně? Koho?- Mou hospodyni Bertu.
Je to světice a fakt se na všechno těší.
V žádném případě!Zbláznil ses? Co je to s tebou?
- No tak.- O svátcích nepracuju.
- Prosím.- Mám i svůj život, jestli to nevíš.
Pěkně prosím.
Můj bratr je v programu na ochranu svědků...
a pozval mě, abych s ním strávila Díkůvzdání...
na utajeném místě.
- Dám ti 1.000 $.- Platí.
- Ahoj, ty musíš být Jake.- Jo, to jsem.
Můj skvělý strýček Charlieposkytl přístřeší...
mně a tátovi,protože jsme neměli kam jít.
Ahoj, veselé Díkůvzdání.
Líbí se mi, jak jsi to předělal.
Vybírala jsi to ty.
Já vím.Jen jsem chtěla mít jistotu.
V životě by mě nenapadlo, že jednoubudeš organizovat rodinné Díkůvzdání.
Vždyť jsem tí říkal, že jsem se změnil.
A když o tom hovoříme...
nechceš jít nahoru do mého pokoje?
- Charlie, přestaň. Pojď, představ mě.- Fajn.
Liso, to je Judith,má bývalá švagrová...
- ale pořád, vždyť víš, rodina.- Ahoj.
- Těší mě.- Mě taky těší.
A tady jsou pochopitelně její rodiče...
- Sherman a Lorraine.- Sheldon a Lenore.
Sheldon a Lenore.Rád vás vidím, přátelé.
- Co Shelley, líbí se vám Kalifornie?- Žijeme v Kalifornii.
Takže se vám fakt líbí.
- Ahoj, Liso. Rád tě zase vidím.- Ahoj, Alan, už je to dávno.
Není to skvělé?Proto se všichni setkáváme.
Rozcházíme, udobřujeme...
ale nakonec, láska je láskaa rodina je rodina.
Nepij tolik vína.
Ne, má pravdu.Sheldon a já chceme, abys věděl...
že i když už nejsi s naší dcerou ženatý,vždy tě budeme považovat za svého syna.
Co to má znamenat, mami?
To znamená, že ty jsi rozbila manželstvía ho máme pořád rádi.
Tak ti děkuju, tati.Sypu si popel na hlavu
Tohle je rodina Judith.Pojďme najít mou.
- Ahoj, Berto. Koukni, kdo je tady.- Ahoj, Berto.
Zlato, neříkej, že ses zase vrátila.
To ses nepoučila?
Neboj. Myslím, že jsem se poučila.
To je dobře.Budeš se mít mnohem líp.
A pamatuj, můžeš mít dvě babičky...
ale jen jedna má dost peněž,aby tě poslala na medicínu.
A co když nechci jít na medicínu?
To bys babičce zlomil srdce.
- Přesně jako tvůj otec.- Táta je doktor.
Ne, zlatíčko.Tvůj otec je chiropraktik.
To je masér, který nepotřebuje teplý olej.
- Běž si hrát s kamarády.- Jsem tady jediné dítě.
Možná bys měl přemýšlet, proč to tak je.
Chci víc peněz.
Ahoj, mami.
Pamatuješ si Lisu?Svého času jsme spolu žili.
Ne, nepamatuju. Promiň.Zdravím, drahá.
Můj syn měl tak moc mladých spolubydlících.
Snad máš lepší vkus než ta...
která vybrala jeho příšerný nábytek.
A kdo s ní teď má nevyřešené problémy?
Nenapadlo tě někdy,že bys mohl podpořit mě, svoji dceru?
Proč nemůžeme podporovat i Alana?
- Protože se s ním rozvádím.- A kdo ti říkal, že se máš rozvést?
Je to moc milé...
že jsi tohle podstoupil,ale koho chceš oklamat?
Flanelová košile, pletená vesta, dětský herec.
Ne, to je skutečně můj synovec.
Miluju tě, Charlie,ale můj názor nezměníš.
- Žij se mnou.- Charlie.
- Myslím to vážně. Vrať se zpátky.- Vážně? A pak co?
A pak se uvidí.
Páni, pak se "uvidí."
A na který prst se navléká ten prsten?
- Víš, co mám na mysli.- Vím přesně, co máš na mysli.
Mám promarnit dalších pár let svého života...
ve vztahu, který je už teď odsouzen k zániku.
Ne tvého života, našeho života.
Vážím si toho, že se mnou cítíte,ale musím říct...
že si vaše dcera zaslouží respekt.
Chce to odvahu činit životní změnya netrápit se tím,...
- co si o tom ostatní myslí.- Díky, Alan.
To je pravda.
Lesbičky mé generace se bály přiznat barvu.
Je to, co si myslím?
- Nevěděli to?- Ne.
Dokud si tvá matka nepustila pusu na špacír.
Promiň, udělala jsem faux pas?
- Ano, protože jsi o tom neměla mluvit.- Mami...
Co jsem si myslel?
Šťastné Díkůvzdání.
Promiň, jdu pozdě, ale netušila jsem,že pořádáš večírek.
- Ahoj, jsem Rose.- Ahoj.
Neboj. S Charliem jsme se vyspali jen jednou.Jsme jen přátelé.
Kdo má chuť na záhadný koláč?
Kdybys tady žila, takové věciby se tady neděly.
Tady to je.
Berto, hezký pták...
díky, že ses vykašlala na rodinua vařila jsi pro nás.
Uhněte.
Budeme chodit kolem stolua říkat, že co vzdáváme díky?
Já jdu.
Vzdávám díky za jídlo, které jímea přátele, které střetáváme.
Vzdávám díky za pohodlnou sesli.
Vzdávám díky za holubičku míru.
Za počestného vzteklouna, Bůh žehnej Americe
- Stačilo, Rose.- Promiň.
- Jake, ty nepůjdeš?- Dobře.
Vzdávám díky za mámu, tátua strýčka Charlieho...
"který za pár měsíců,co jsem tady, dokázal...
"že je schopný..."
Významné.
"...významné změny a růstu."
- Tahá to za uši?- Tak trochu.
Vzdávám díky,že můžu trávit svátky s lidmi...
které mám rád a kteří mají rádi mě...
a s Judith.
Vzdávám díky za to, že až budu mrtvá,budete se cítit strašně...
že jste ke mně nebyli přívětivější.
Vzdávám díky, že nám dcera dala aspoňjednoho vnuka předtím, než se z ní...
Vzdávám díky za to, že mám terapeuta...
který nemá výčitkypři předepisovaní sedativ.
Díky, že tady můžu seděta poslouchat fňukající zbohatlíky
zatímco má rodina čeká na kukuřičnéplacky v Pomoně Fairgrounds.
- Charlie?- Ne, ty první.
Vzdávám díky za tebe...
a doufám, že vždy budeš můj přítel.
Dobře, i já vzdávám díky za tebe.
A vzdávám díky,že se tady dnes všichni sešli...
coby nic netušící účastnícimé zoufalé šarády.
Amen.
Možná bych měl nakrájet krocana.
Udělám to za tebe, synu.
- Ne, oba si sedněte. Já to udělám.- Ne, mami, já to zvládnu.
Nebuď směšný.
- Trvám na tom. Dělám to rád.- Cením si té pohostinnosti.
Dobře, všichni toho nechte!
Mami, podej mi nůž.
Nebuď hloupý.Vždyť nevíš, jak se krájí krocan.
Možná ne, ale jsem pán domu...
a pán domu by měl krájet krocana.
Proč? Protože jsi to viděl v TV show?
- Jsi přesně jako tvůj otec.- Ne, nejsem jako můj otec.
Můj otec se tě bál, ale já ne.
Už ne.
To byl jeden nevyřešený problém.
Nebuď směšný.Dej mi nůž a sedni si.
Odstupte, dámo.
Každé Díkůvzdáníjsi brala nůž mému otci.
A když jsi to udělala,vzala jsi mu jeho mužnost.
Ale mně nic takového nevezmeš.
Vidíš! Je nakrájený!
Je nakrájený mou mužností.
Myslím, že mě přešla chuť.
Liso, vezmi si mě.
- Vzít si tebe? Chceš, abych si tě vzala?- Ano...
víš, eventuálně.
Nechceš trochu krocana na cestu?
Ne, jsem plná.
Pozveš mě na svou svatbu?
Tak aspoň zavolej, když se rozvedeš.
Budeš první na seznamu.
- Abys věděla, vážně tě miluju.- Já to vím.
- Hodně štěstí.- Díky.
Dlouhé kalhoty ti sluší.
Díky.
My ještě jíme.